- זה נשרף, אמא. - מה?
נשרף. העוף.
חרא.
זה רותח, אמא. זה רותח!
תודה לך.
תיזהר. תיזהר.
העוף יבש וקטן. אני מצטערת.
זה בסדר.
אני חייב לנסוע לשיקגו מחר.
- להרבה זמן? - לא להרבה זמן. למעשה רק ללילה אחד.
מתי הטיסה שלך?
בשמונה.
ה. מ.?
הבן של דיאנה דרייס מתחתן עם הבת של אמי לאנס.
- אני לעולם לא אתחתן. - למה לא?
אני שונא בנות.
אתה אולי תשנה את הדעה שלך. זה קורה לפעמים.
אני לא.
- מה? - פיטרתי את ביל סטון היום.
- אז למה זה מפריע לך? - שום דבר לא מפריע לי.
למה פיטרת אותו?
- הוא לא אחראי. - מה זה אחראי?
- הוא כמו האנשים שאוכלים אחד את השני? - לא.
זה חניבעל, מתוק.
בכל אופן, אני לא סומך עליו יותר.
אז אם תרוצי ישר לתוך הדולי, את תדעי.
- מה? - אני לא מאמינה לך!
מה אני יעשה?
חרא!
קדימה!
אני ממש מצטערת. אני ממש מצטערת.
מתוק, אתה בסדר?
- את חייבת להיות כל כך מודאגת. - תעצרי, אמא. אנשים רואים אותי.
היי, זה פאול מרטל. תשאירו הודעה לאחר הביפ.
אמא?
אתה לא הייתה אמור להיות במיטה.
- את בוכה, אמא. - או, מתוק.
אמא רק קצת עצובה, זה הכל. בוא לפה, אני אקח אותך למיטה.
בוא ניכנס לתוך המיטה.
אל תהיי עצובה, אמא. אבא יהיה בבית מחר.
שמו הוא פאול מרטל.
הוא גר ברחוב מרסר 433, דירה 3.
היא רואה אותו במשך כל היום.
בדרך כלל בהפסקות צהריים.
במשך שעתיים, אולי שלוש.
הם הולכים לסרטים ביחד?
כן הם הולכים היום. אחרת, הם היו נשארים אצלו.
תענה.
היי, גברת!
תביאי את המפתחות שלך.
חכי!
מי זאת? מי זאת?
תירגעי! מה את עושה?
כמה הם? חמש, עשר?
מי אני, האחד של יום שני? האם עברתי את היום לא נכון?
היא רק חברה, בסדר? רק חברה.
- אתה שקרן מזדיין. - אני? אני השקרן?
אני לא יכולה יותר.
בסדר. קדימה תחזרי לשכונה שלך ולבריכה של המכוניות, ולטניס שלך...
מה את עושה?
- לך תזדיין. - זה עושה אותך שמח.
לך תזדיין.
לא, אני לא.
פאול, זה נגמר.
אני לא.
- אני שונא אותך. אני שונא אותך. - אני יודע.
תפסיק, לא רוצה.
- אתה הולך לזיין אותי? - אתה רוצה אותי?
- אני רוצה אותך. - שוב פעם.
- אני רוצה שתזיין אותי. - שוב פעם.
אני רוצה שתזיין אותי.
תודה לך. ממש תודה רבה.
ממש תודה רבה.
כן?
- אתה זה פאול מרטל? - כן.
בן כמה אתה?
מי אתה?
אדוורד סמנר.
בעלה של קוני.
אני יכול...?
אני יכול להיכנס?
כן. בטח.
- אתה אוהב לשתות? - כן, למה לא?
אני שותה סקוט'ץ, וודקה, ומיץ תפוזים...
וודקה.
זה קר?
כן.
אני מחזיק אותו במקרר.
גם אני, בבית.
אז תגיד לי, איך...
פגשת את אשתי...?
בתאונה.
ברחוב. היא הייתה שם, היא נפגעה בברך שלה...
אתה זה הוא.
היא סיפרה לך על זה?
כן.
ואיך הלך?
נחמד. נחמד. אני מתכוון, בסדר.
- אז שם נפגשתם? - כן.
- היא אוהבת את זה? - אני מנחש. היא מעולם לא התלוננה.
אתה נשאר פה כל הזמן, או שאתה מתכוון ללכת?
זה תלוי. לפעמים צריך ללכת
והיא אוהבת את זה?
היא אוהבת את השכונה?
יותר מרגש מהשכונות, אני מנחש.
אתה יודע מה אני הולך לעשות אחרי שאני נשוי 11 שנים?
יש לנו בן.
היא אמרה לי.
עוד?
כן, בבקשה.
היא הסיבה שעזבנו את העיר.
קוני חשבה שזה יהיה יותר טוב בשבילו.
היא אמרה לי שזה היה רעיון שלך.
אתם דיברתם עליי?
הרבה ספרים.
הרבה קונים ומוכרים.
אני לא הכרתי את זה בכלל.
איפה השגת את זה? - זו הייתה מתנה.
ממנה.
- למה היא עשתה את זה? - אני לא יודע.
אולי היא רק רצתה לקנות לי משהו.
היא לא קנתה את זה בשבילך. אני הבאתי לה את זה.
- אני לא יכול לעשות את זה. - מה?
אני לא יכול לעשות את זה. אני לא יכול לעשות את זה.
אני מרגיש בחילה. אני לא...
אתה רוצה אולי מיים?
אני מרגיש בחילה. אני...
אני מרגיש...
אני לא בסדר. אני לא מרגיש טוב.
אני לא...
אני לא מרגיש...
אלוהים!
אתה לא יכול למות.
היי, זה פאול מרטל. תשאירו הודעה לאחר הביפ.
היי, זו אני.
תראה.
אני לא אוהבת לומר את זה למכשיר שלך...
אבל אני צריכה לסיים את זה....
אני רק... אני לא יכולה יותר.
אני לא יכולה לחיות עם זה.
אני כל כף עייפה שזה פוגע במשפחה שלי.
אני מצטערת.
ואני מקווה...
אני לא יודעת למה אני מקווה.
אני מצטערת.
ההודעות נחמקו.
זה קטן?
לא.
- אתה מכיר את הסולו שלך? - כן.
אני יכולה לשמוע זאת?
- תצטרך עזרה? - לא, אני בסדר.
תודה.
איפה היית?
אתה בסדר?
אתה היית מרהיב, אתה יודע את זה?
- זה היה נהדר? - נהדר.
זה היה נהדר. נהדר.
באמת נהדר.
אני צריכה לעזור לנקות. אני אנשק אותך ללילה טוב מתי שאחזור לביית, בסדר?
- מצטער, אד. נראה שנתקעתי בך. - זה בסדר.
הכל בסדר, ג'רי.
יותר טוב יהיה לראות את זה אם זה יפתח.
זה כלום. זה בסדר.
- הוא דפק אותה, אבא? - כן, הוא כן.
אנחנו יכולים לקרוא לשוטרים, אבא?
- בוא נבדוק את תא המטען. - נדבר מחר.
- זה יקח רק שנייה. - לא!
או, אלוהים.
צ'רלי, תראה את אבא שלך ותגיד לי מה הבעייה איתו.
מה?
הנעליים שלך. הם בצבעים שונים.
מתוק, אתה נראה איום.
מה קרה אתמול בערב? אתה ישנת? התעוררתי, וחיפשתי אותך.
אני רק...
חפשתי קצת אוויר....
אתה בסדר?
כן.
את אוהבה להיות כאן?
מה? ברור שאני אוהבת להיות כאן.
אנחנו לא חייבים להשאר כאן. אנחנו יכולים לחזור בחזרה לעיר.
מתוק, מה נכנס בך?
אתה בסדר?
כן, כן. אני בסדר. בסדר.
- את בסדר? - אני בסדר.
כולם בסדר. ואנחנו לא זזים לשום מקום.
השוטרים כאן, אמא.
- מה הם רוצים? - אני בטוחה שזה כלום.
נ. וי. פי. די. , אמא.
גברת. סמנר? אני הבלש דין, זה הבלש מרוג'ניק, נ. וי. פי. די.
משהו קרה? משהו לא בסדר?
את מכירה את פאול מרטל?
- כן, לא ממש טוב. למה? - את יודעת איפה הוא נמצא?
לא.
בבית, אני מדמיינת.
את יודעת איפה הוא גר?
סואו, נכון?
השם שלך והמספר נמצאו על השולחן.
- משהו לא בסדר? - אנחנו לא יודעים.
הוא דיוח על המשפחה החסרה שלו.
אשתו לא יודעת איפה הוא.
אני לא יודעת אם הוא יתחתן.
גרושים.
איפה ראית אותו לאחרונה?
אני לא יודעת, זה קשה לומר.
הוא מוכר ספרים.
אני בקושי מכירה אותו. אני הלכתי לקנות ממנו ספרים.
- והוא אותך? - לא, עדיין לא.
אז איך זה קרה? אתה חושב שהכל בסדר?
זה קשה להגיע לנקודה הזאת.
אנחנו עובדים על זה.
- בכל אופן, תודה. תודה שהקדשת לנו מהזמן שלך. - תודה לך.
אני אוהב את הדברים האלה של המשקפי שלג. לבני יש כמה כאלה.
- אם תשמעי ממנו, תודיעי לנו. - כמובן.
אבא! השוטרים באו לבית שלנו היום.
שוטרים? מה הם רצו?
מישהו נעלם.
והם בדקו אחד אחד, אתה יודע.
מי זה היה?
מתוק, תשב ישר.
- מי זה היה? - אני חושבת שאתה לא מכיר אותו.
הוא מוכר ספרים.
אני שכחתי היכן פגשתי אותו.
הוא היה בחור רע, אמא?
מדוע הם רצו לדבר עמך?
אני מנחשת שהיה להם את השם שלי והמספר.
למה הם צריכים את המספר שלך?
אני חושבת בגלל שקניתי ממנו ספר.
- תיזהר. קח את זה בקלות. - היי, צ'רלי!
או, מתוקה שלי. או, רציתי אותך חיי לידי קרוב יותר.
אדוני, ברך את האוכל הזה לשימושנו, ואותנו כדי לשרתך.
ועזור לנו כל עוד נצטרך מאחרים. אמן.
אמן.
יפה מאוד, אדוורד.
בסדר גמור! שלום, גברת. סמנר.
מצטער שאני מפריע לכם בסוף השבוע. אני הבלש דין.
- זה הבלש מרוג'ניק, נ. וי. פי. די. - בסדר.
קיוינו שנוכל לדבר איתך כמה דקות.
בטח.
- צ'רלי, אנחנו הולכים להאכסדרה. - אני יכול לבוא?
לא, מתוק. תישאר כאן. תשחק עם פופי, עד שנחזור.
אני לא יודע אם אשתך אמרה לך, שהיינו כאן לפני שבוע.
לגבי פאול מרטל.
כן, הבנאדם שנעדר.
טוב, הוא לא נעדר יותר. גופתו נמצאה שבוע שעבר.
אלוהים, זה נורא.
או, אלוהים.
את זוכרת איפה נפגשת עם אדון. מרטל, גברת. סמנר?
- אמרתי לך. - לא, מממ, את לא.
אני מצטערת.
אני לא זוכרת.
פאונד רייסר, אני חושבת.
את יכולה להיות יותר ספציפית?
גו'ליארד.
גו'ליארד?
בית הספר של המוסיקה.
- כן, אני יודע מה זה גו'ליארד. - כמובן שאתה יודע. אני מצטערת.
הוא היה איתך גם, אדוני?
כן. כן, אני חושב שכן.
טוב, אולי אתה פגשת את אדון. מרטל.
לא. לא, לא שזכור לי.
אולי אתה היכרת אותו.
לא, לא פגשתי אותו לעולם.
- זה הוא? - כן. כן.
את אי פעם היית בדירה שלו?
לא.
לא, אני בקושי מכירה אותו.
- אני לא ידעתי מדוע היה לו את המספר שלי בכלל. - אולי הוא מחבב אותך.
תראה, זה מספיק.
אז את מעולם לא היית בדירה שלו. ובשכונה שלו?
- היית שם אי פעם? - לא.
לא, לעיתים רחוקות...
או לא, מעולם לא....
מעולם לא. אני לא זוכרת את הזמן האחרון שהייתי בסואו.
זה היה לפני ארבעה שבועות, למעשה.
את השגת כרטיסים מקדימה בדירה של מרטל, לפני ארבעה שבועות.
או, זה. נכון. היה לי מפגש קפה עם ידידים במקום הקטן שם.
שכחתי.
- זה היה טרייסי וסאלי. - או, כן. כן. כן.
תראה...
אשתי סיפרה לך הכל... ואת כל מה שרצית לדעת.
אם לא תתנגד, אנחנו רוצים לחזור לבננו.
בסדר.
- למה שאני לא אתן לך את הכרטיס שלי? - יש לי את הכרטיס שלך.
בסדר.
- תהנו בסוף השבוע. - גם אתה.
סמנר, בבקשה.
או, אלוהים.
קוני?
היי, טרייסי.
אני רק לוקחת את זה המשי שלי מתאים להיום בערב.
חשבתי שאולי אלבש את השחורה.
אני אומרת שזה רצון טוב. קחי משהו אחר שיהיה מאוד יפה לשינוי.
אז מה היינו צריכים להביא, הצידה מהאישיויות המנצנצת שלנו?
- איך הולך? - בסדר.
- צריכה עזרה? - לא.
טוב, הלבן לא קר, אז אני אשים אותו במקרר.
זה פשוט מזכיר לי, הכל בסדר?
רוב האנשים שותים שתייה חריפה בכל מצב.
אני אוהבת את הדברים האלה. שם כל המקומות שהבחורים רצו לראות?
הרוזנטלים קיבלו 795 בשביל המקום שלהם.
- ביומיים היו להם שש הצעות. - הצעות רבות אבל איך עושים את זה עכשיו.
מה אתה חושב המקום הזה שווה, אד?
אני לא יודע. אם אתה מוכר את הבית שלך, לאן אתה מתכוון ללכת?
- במחירים האלו, טאיטי. - בנקוק.
קוני, מאיפה זה?
פי'גי.
תזכור, ג'פ, אני שאלתי אותך אם תיקח אותי לפי'גי.
ואז תיקח אותי להוואי. הלכנו לדוג את כל היחידים...
מה קרה, אדוורד?
למה עשית את זה?
אתה פגעת בו?
אדוורד
אתה פגעת בו?
זה אתה, עשית את זה?
אלוהים, אדוורד.
דבר אליי.
תספר לי מה עשית!
לא, את תספרי לי מה את עשית.
איך שהוא זיין אותך כל רגע, רגע רגע ורגע. ואת שכבת על ידי!
- רגע רגע ורגע. - אדוורד, בבקשה...
לא, את לא מדברת איתי עכשיו.
אני נתנתי הכל...
בשביל המשפחה הזאת....
הכל.
ומה את עשית?
ואת זרקת את הכל, כאילו שזה לא היה שווה כלום.
בשביל מה?
לילד מזדיין.
את לא חשבת שהייתי מגלה?
לא הייתי מרגיש את זה? ידעתי זאת מהיום הראשון.
מפני שהכרתי אותך, קוני. הכרתי אותך ואני שונא אותך.
אני לא רציתי להרוג אותו, רציתי להרוג אותך!
או, אלוהים.
אדוורד. או, אלוהים.
או, אלוהים.
אמא, תראי מה עשיתי.
מתוק, זה בסדר. זה בסדר.
אני מצטער, אמא.
זאת תאונה. לכולם קורות תאונות.
למה את לא במיטה, אמא?
אני לא יודעת.
צ'רלי, תסתכל עליי.
רציתי שתדע...
שאני אוהבת אותך..., יותר מכל דבר אחר בעולם.
ואני רוצה שתדע שאבא שלך ואני, שנינו...
תמיד, תמיד, נאהב אותך....
לא משנה מה.
- בסדר? - בסדר.
בוא, חמוד.
בוא נלך לסדר את המיטה שלך נעימה ויפה, בסדר?
בסדר גמור.
את יכולה לבוא ולנקות את זה, לא?
קדימה. אני לא רוצח בגרזן. אני מבטיח.
מונית.
תודה רבה.
מה אני אעשה?
אני כל כך מפחדת.
אני אסגיר את עצמי.
לא.
לא, אנחנו לא יכולים לעבור את זה.
נעבור את זה יום יום.
אף אחד לא ידע.
אנחנו נדע.
3200,3500,3800,4000...
...42,45,4800!
נוכל להיעלם.
נוכל לאסוף כסף.
למכור הכל ופשוט לעזוב את המדינה.
סניוריטה?
מקסיקו.
למה לא?
נוכל לקנות בית קטן מול החוף.
ולשנות את השם שלנו.
אנשים עושים את זה כל הזמן.
מה נגיד לצ'רלי?
נגיד לו שזו הרפתקאה.
נוכל לדוג כל היום.
נוכל ללמוד לנגן בגיטרה.
אשיר לך סרנדות לשינה כל לילה.
פשוט נחייה את שארית החיים שלנו על שפת החוף... בחוף הזה.
ואז אנחנו נמות, ויוכלו פשוט לדחוף אותנו לים.
מה אתה חושב?
הסאונד מושלם
הבוגדת הסוף Made by ufo fix by Moti the GaY